www.SweSUB.nu
En annan värld, en annan tid-
-i undrens tidevarv.
För tusen år sedan var detta land bördigt, tills kristallen sprack.
En enda bit försvann, en skärva från kristallen.
Då började stridigheterna och två nya släkten dök upp.
De grymma skeksiserna och de goda mystikerna.
Här i Kristallslottet tog skeksiserna makten.
Nu samlas skeksiserna i den heliga kammaren-
-där kristallen hänger över ett luft- och eldschakt.
Skeksiserna med hårda, förvridna kroppar, och hård, förvriden vilja.
I tusen år har de härskat-
-men nu återstår bara tio av dem.
Ett döende släkte styrt av en döende kejsare-
-fängslade i sig själva i ett döende land.
De samlas åter vid kristallen-
-när den första solen når sin högsta höjd.
För detta är skeksisernas sätt.
Skeksiserna härjar landet och utvinner nytt liv ur solen.
De kommer åter att fylla sig med ny kraft och lura döden-
-med hjälp av kraften i deras källa, deras skatt, deras öde...
Den mörka kristallen.
I dag tröstar inte solceremonin. En kejsare ligger för döden.
I dag måste en ny kejsare bemäktiga sig tronen.
För tusen år sedan sprack kristallen.
Och hit, långt från slottet-
-kom mystikernas släkte för att leva i en fredsdröm.
Deras levnadssätt var naturmagikernas vänliga sätt.
Men nu återstår bara tio av dem. Ett döende släkte-
-som tafatt övar på gammal magi i ett glömskans töcken.
Men i dag tröstar inte ritualen.
I dag ligger mystikernas visaste för döden.
I dag åkallar de den som måste rädda dem.
I mystikernas dal bor en gelfling: Jen.
Skeksiserna dödade hans föräldrar och förintade hans klan.
Bara Jen överlevde och upp- fostrades av mystikernas visaste.
Men det finns en profetia. Ett tusen år har förlupit-
-och nu tvingas världen åter utstå en prövningens tid.
Nu måste den helas eller för evigt lämnas åt ondskans styre.
I den här stunden är Jen den utvalde.
I dag tröstar inte Jens flöjt-
-för i dag ligger hans mästare för döden.
Och en resa måste börja. Jens resa.
-Mästare? -När de tre solarna möts...
-Mästare, vad är det? -Du är i fara, gelfling.
-Och jag måste lämna dig. -Lämna mig?
-Mästare, nej! -Jag har berättat om skeksiserna.
Skeksiserna dödade min mor och min far.
Historien går djupare än du anar-
-och du är en del av den.
Jag förstår inte.
Skeksiserna kommer att svära att förgöra dig.
För profetian säger att du måste hitta skärvan.
-Kristallskärvan. -Kristallskärvan?
För att rädda vår värld, gelfling, måste du hitta skärvan...
...innan de tre solarna möts.
Om du inte gör det kommer skeksiserna att härska i evig tid.
Var finns den?
Aughra har skärvan.
Följ den större solen i en dag, till Aughras hem.
Hon känner till alla hemligheter.
Aughra...? Följa den större solen...?
Jag är ju bara en gelfling.
Jag borde ha berättat dessa saker för länge sedan.
Nu är det upp till dig.
Kom ihåg mig, Jen.
Vi kanske möts i ett annat liv...
...men aldrig mer i detta liv.
Mästare...
Lämna mig inte.
Jag avskyr ditt gnäll!
Tyst!
Han är inte död än, ärade hovmarskalk.
Knäböj! Buga!
Jag...
Jag är fortfarande kejsare.
Jag...
Jag beger mig dit du skickar mig.
Trots att jag nästan inte förstår.
Käre vän, må väl.
Ta emot dina tillhörigheter, ta emot dem i frid.
Nu sänder vi Jen åstad. Vaka över honom på hans farliga sökande.
Käre mästare, jag ska hitta skärvan.
Jag är inte redo att gå ensam.
Kör till då - ensam!
Kejsaren är död.
Vem av oss ska bli ny kejsare?
Ärade hovmarskalk, det är dags att utse kejsare.
-Det borde bli jag. -Inte han! Jag måste härska.
-Du borde bli kejsare. -Det kommer att bli strid.
Det är dags att göra mitt drag.
Det är jag.
Vi stöder dig.
-Hovmarskalk, vänta! Du får inte! -Tillbaka, slemskalle!
Lägg ifrån dig min spira!
Jag utmanar dig!
-En stenkamp. -En stenkamp!
En stenkamp! Slavar, snabbt! Stenen!
Dra, dra!
Din kvidande mask!
-Det avgör saken! -Det kan han inte överträffa.
Nu är han verkligen arg.
Jag är kejsare!
Nu säger lagen att han måste sona det.
Sluta!
Ja!
Låt honom nu gå! Hovmarskalken är förvisad.
Buga nu för mig!
-Jag är kejsare! -Leve den nye kejsaren!
-Lyssna! Kristallen. -Kristallen kallar.
Till kristallkammaren!
-En gelfling som lever? -En gelfling!
Profetian.
Profetian säger att gelflingar ska förgöra oss.
Nej! Garthimer, till anfall!
Garthimsoldater, hitta gelflingen!
Gelflingen! För honom till slottet!
Garthim, död åt gelflingen!
Fula, vederstyggliga gelfling!
Vad i hela världen...? Den här platsen är märklig.
Få se nu... Hon heter Aughra.
Följ den större solen i en dag, till Aughras hem...?
Vilken vägbeskrivning.
Vem är Aughra förresten? En av de här?
Hon kanske mördar gelflingar.
Vad gör jag här?
En gelfling!
-Är du gelfling? -Ja.
Jag heter Jen.
Garthimerna dödade alla gelflingar. Du kan inte vara gelfling.
Du ser ut som och luktar som en gelfling. Du är kanske gelfling.
-Jag letar efter Aughra. -Vem har skickat dig?
-Min mästare, mystikernas visaste. -Var finns han? Är han här?
-Han är död. -Då kan han finnas var som helst.
-Är du Aughra? -Är du rädd för mig?
Tror du att jag ska äta upp dig? Vad vill du mig?
-Jag vill ha en kristallskärva. -Är det allt? En kristallskärva?
Släpp honom.
Aughra?
Vad den används till? Är det det du vill veta?
Vad allt det här är frågan om? Vet du inte, gelfling?
Allt i himlarna finns här.
Det rör sig...som himlarna rör sig.
Det är så här man vet när. Så är det.
Solar, månar, stjärnor... Ja, själva evighetens vinkel.
Därför vet jag att det kommer.
Hur kan jag annars förutsäga saker?
För tusen år sen var det en stor konjunktion.
Jag var med. Tre solar i rad.
Då sprack kristallen och skeksiser och mystiker dök upp.
En ny stor konjunktion är på väg. Vad som helst kan hända.
Hela världen kan brinna upp. Slutet på Aughra.
Det är bäst att du har din skärva innan dess, gelfling.
-Fråga om den stora konjunktionen. -Vad är den stora konjunktionen?
Säg det.
Den stora konjunktionen är slutet på vår värld! Eller början.
Slut, början - spelar ingen roll. Stor förändring.
Ibland bra, ibland dåligt. Där är den ju.
-Gelflingen vet ingenting. -Vad gör jag med skärvan, Aughra?
-Hela den mörka kristallen. -Men hur?
Frågor, frågor, för många frågor! Vill du ha en skärva? Här.
-Vilken är det? -Vet inte.
Vet inte.
Det finns mycket att lära sig, gelfling.
Och du har ont om tid.
Vilken är det?
Säkert en av dessa tre.
Det går för långsamt. Snabbt!
Men hur väljer jag?
Ja!
Nu när du har den vet du inte vad du ska göra med den.
Men Aughra vet.
Garthimer!
Ut! Försvinn!
Försvinn!
Aughra!
Äntligen kallar kristallen.
Det är dags att återvända till slottet.
Nu har jag skärvan. Men vad gör jag med den?
Vad är det? Ska jag ta med den någonstans?
Vad är så speciellt med skärvan? Det ser inte ut som...
Jag tycker inte om det här.
Åh nej, rätt ner i gyttjan...
Fizzgig!
-Är du gelfling, som jag? -Ja.
-Jag trodde att jag var den enda. -Det trodde jag attjag var.
Här, jag ska hjälpa dig upp.
Det första jag minns är eld. Det är krig...tror jag.
Ett träd. Min mor sätter in mig i trädet.
Mor!
Den vänlige lyfter upp mig.
Han får monstren att försvinna och jag känner mig trygg.
-Vad händer? -Vi är drömbundna.
Vi delar minnen.
-Jag badar. -Min nya mor kallade mig Kira.
Mästaren visade mig hela den stora dalen.
Garthimerna tog flocklingarna till fånga.
Mästaren är mina föräldrar, min lärare och vän.
Jag talar med blommorna och med allt levande.
Han visar mig siffror och "ord". Överallt möts jag av vänlighet.
Jag lär av alla, men det finns ingen som jag här.
Jag älskar dem alla, men jag måste hitta...
Vänta! Det försvinner.
-Jag sjunker! -Rör dig inte.
Vart skulle jag ta vägen?
-Vad är det? -Bara en nebrey. Hon är inte farlig.
Kira! Du heter Kira.
Vi var drömbundna, du och jag.
Fizzgig! Kom nu.
Det här är Jen.
Fizzgig!
-Han tycker att du ser konstig ut. -Jag tycker han ser konstig ut.
Han är nervös. Skeksiserna bevakar oss ständigt. Vi måste gå.
w..w..w..S..W..e..S..U..B..n..u
-Stekt nebrey, min älsklingsrätt. -Jag vill ha en lättstekt bit.
Din slemfisk!
Rutten!
Det verkar som om gelflingen har kommit undan.
Ingen gelfling har någonsin undsluppit mina dödliga garthimer!
Mer mat!
Efterrätt!
Inte alls dumt.
Titta, garthimerna kommer tillbaka.
Gelflingen!
Släpp ut gelflingen!
Skeksisdårar! Vad vill ni mig?!
-Det här är ingen gelfling! -Klart jag inte är någon gelfling!
Värdelösa ödlor! Jag sätter mitt öga på er.
Hon var tillsammans med honom. Var är han?
Gelflingen är borta. Dumma garthimer!
Vill ni ha gelflingen, fråga mig. Skicka inte krabbhjärnade soldater!
De brände mitt hem. Nu är mitt hem borta, gelflingen är borta.
Ni ska få dingla och strypas tills ni dör!
Tänk på vad du säger. Vi är kristallens herrar.
Herrar? Inte länge till. Profetian då-
-om gelflingen som gör slut på skeksisernas makt?
Han får er att krypa som de maskar ni är.
Hitta gelflingen och det nu!
Kristallfladdermöss, flyg! Sök på land, i vatten och i himmel.
Ducka!
Det var en kristallfladdermus. Det de ser, ser också skeksiserna.
-Såg den oss? -Nej, jag tror inte det.
Är inte detta det folk du minns?
När garthimerna dödade mor och far adopterade flocklingarna mig.
Det här är Jen. - Kom!
Hur säger man "tack"?
De tre solarna på himlen kommer snart att mötas.
Det kallas den stora... Ja, den stora någonting.
Han sa att jag måste finna skärvan innan de tre solarna möts. Inte mer.
Sen dog han.
-Vad gör skärvan, Jen? -Jag vet inte.
-Jag hittade skärvan... -Men vet inte vad den används till.
Jen, häråt!
In här, snabbt!
-Vad var det för varelse? -En skeksis.
Vänta! De hittar oss inte här.
-Allt är mitt fel. -Den där skeksisen...
Han räddade oss från sin garthim.
Först Aughras, och sen din by.
-Jag önskar att skärvan inte fanns. -Nej, Jen!
De skadade din arm, Jen. Den här mossan lindrar smärtan.
Det var inte ditt fel.
Garthimerna har alltid kommit.
Mästare, jag minns dalen. Jag förstod inte.
Jag saknar de andra mästarna, den gamla magin och mässandet.
Här ute i världen... Se på mig.
Jag är ingen hjälte, Inte som du ville.
Ingenting är enkelt längre.
Mästare...
Var är vi?
-I trygghet. -Trygghet?
Jag tror inte att man är trygg någonstans längre.
Det är ruiner.
Det är de gamlas hus.
Menar du våra förfäder?
Jen? Här är skärvan.
Jag känner något. Jag hör det nästan.
Vi går inte in här längre.
Hemska saker hände här en gång.
De var ju gelflingar, som vi.
De dödades alla av skeksiserna för länge sen.
Kira! Titta här.
Det där ser ut precis som skärvan. Vad betyder det?
-Vad är det för konstiga märken? -Det här är skrift.
-Vad är "skrift"? -Eviga ord, lärde min mästare mig.
"När de tre solarna skiner som en-
-skall det som var splittrat och förlorat bli helt igen.
De två görs till ett av gelflinghand eller av ingen alls."
Av gelflinghand... Vet du vad det betyder?
Vänta! Det här är en del av den mörka kristallen.
Det var det min mästare menade.
Du måste hela den mörka kristallen.
Profetian! Nej, stanna! Jag är en vän.
Stanna, jag är en vän. Profetian orsakade alla problem.
Profetian? Fick den skeksiser att döda gelflingar?
Ja! Ett hemskt misstag. Skeksiserna var rädda och fruktade gelflingarna.
-Men du är ju skeksis. -Jag räddade dig från garthimerna.
-Varför? -Han försöker lura dig!
Nej, snälla. Du måste lyssna.
Jag är utstött. Om jag skipar fred är jag inte längre utstött.
-Stoppar du garthimernas anfall? -Ja. Snälla, följ med till slottet!
Visa dem att du vill ha fred. Visa att gelflingar inte vill ont.
Snälla, snälla, snälla...
Jen, nej!
Snälla, snälla... Ja.
Nej! - Kom, Kira!
Vänta, snälla.
Snälla, vänta! Snälla, skipa fred!
-Hur hittar jag nu till slottet? -Jag visar vägen.
Här borta.
-Vad är det där? -En landklivare.
-Hur lärde du dig kalla på dem? -Flocklingarna lärde mig.
Var inte rädd.
Kom nu.
De tar med oss.
-Kira, du behöver inte följa med. -Jag vet.
Kör till då - tillsammans.
Nej, Fizzgig. Du stannar här.
Följ med då.
Håll i dig, Jen, De är snabba.
-Profetian sa inget om det här. -Profeterna vet inte allt.
Tyst, djur!
Nu är det din tur, lilla flockling.
Det gör inte ont. Vi vill bara tappa dig på ditt livsväsen.
Sen kan du bli som de andra flocklingarna här - en slav.
Öppna väggen.
Nu, flockling...
Där är slottets schakt. Rikta in reflektorn.
Reflektorn fångar upp den mörka kristallens strålar.
Titta in i reflektorn, flockling. Känn den mörka kristallens kraft.
Nu befriar strålen dig från dina farhågor, dina tankar...
...och ditt livsväsen.
Du har tur, slav. Bara kejsaren kan dricka ditt livsväsen.
Han är här. Stäng den!
-Är det klart? -Färskt och starkt, ers majestät.
Det kommer att göra er ung på nytt.
Ja, ung!
Bedragare!
Lögnhals! Slavpressare!
Det fungerade alltid bättre när vi använde gelflingar.
-Titta! -De som anföll din by.
Kom nu!
Kira?
Kom igen!
-Är du oskadd, Kira? -Ja. Vi måste få ut dem.
Snabbt!
Håll i dig!
Vingar? Jag har inga vingar.
Nej, så klart. Du är ju pojke.
Fizzgig...
Ja, en väg in i slottet.
Den leder in i de nedre delarna.
-Jag vill inte gå in. -Vi måste fortsätta.
Fizzgig, kom nu.
Försiktigt.
-Åt vilket håll går vi nu? -Jag vill gå tillbaka.
Det luktar död här.
Jag vet, men vi har inget val.
-En skeksis! -Jag visste att ni skulle komma.
Var inte rädda. Jag ska hjälpa er.
Kom och visa dem att vi kan leva tillsammans i fred.
Släpp!
Min hand!
Så - min hand...
Gelfling, du ska dö!
Släpp mig! - Jen!
-Släpp nu! -Gelfling, följ med!
Fizzgig, stanna hos Jen! - Släpp!
Släpp mig! - Jen!
Hovmarskalk! Ut härifrån!
Gelfling!
Kom och se! Vilket fult monster!
Ers majestät, jag överlämnar en gelfling åt er.
Jag har fångat henne. Jag kommer med gelflingen till er.
Jag blev sårad och utstod hemska smärtor.
En levande gelfling.
-Vi svor att döda alla gelflingar! -Nej, hon är min!
Kejsare, ni kan dricka hennes livsväsen.
På grund av profetian måste vi döda gelflingarna!
Först tar vi hennes livsväsen, sen dödar vi.
-Tappa henne först. -Ta hennes livsväsen.
Tappa ut hennes livsväsen.
Den kvidande hovmarskalken kan få tillbaka sin ämbetsdräkt.
Tyst, djur!
Så där!
Ja!
Ja, en gelflings livsväsen.
Kira, stå emot!
Stå emot!
Jen?
Ropa på djuren, Kira. Du har gåvan och kan få dem att bryta sig ut.
Tyst, gelfling.
Var tysta, allihopa!
Sluta, sluta!
Gelfling, befria dem!
Sluta, allihopa! Lugn!
Nej!
För sent, gelfling. Den stora konjunktionen är nära förestående.
Nu får skeksiserna makt över stjärnorna.
-När kommer konjunktionen? -Mycket snart möts tre solar.
-Jen! -Gå, gelfling. Jag fruktar döden.
Lugn, Fizzgig. Tyst.
Stor hjälp du har varit.
Åh nej...
Var är jag nu då?
Garthimer...
Är det där kristallen?
-Aughra! Du lever. -Vi hinner inte!
När de tre solarna skiner som en.
Var är Kira?
Den stora konjunktionen kommer.
Ja, kristallen!
Det var det här jag kom för.
Den mörka kristallen.
De tre solarna.
Skärvan.
Kira?
Den stora konjunktionen kommer.
Nu kommer vi att leva i evighet.
Vi kommer att leva i evighet!
Gelfling!
Fizzgig, lugn!
Döda henne!
Hon kommer att förgöra oss!
Gelfling, du ska dö!
Fler gelflingar.
Garthimer!
Nej!
Skärvan!
Skärvan är min!
Fizzgig!
Hon har skärvan.
-Ta den från henne. -Akta, Kira!
Kira, bakom dig!
-Rör henne inte. -Ge oss skärvan, så får du gå.
-Ja, bara ni inte skadar henne. -Nej, Jen.
-Hela kristallen. -Kira!
Jen...
Kira...
Hur kom du upp dit?
Kom nu!
"Det som var splittrat och förlorat ska bli helt igen. De två blir ett."
Och nu är profetian uppfylld.
Vi är återigen ett.
För många tidevarv sedan, genom vår okunnighet och våra villfarelser-
-krossade vi den rena kristallen.
Och vår värld splittrades.
Ditt mod och ditt offer har gjort oss hela-
-och har återgett kristallen dess riktiga kraft.
Håll henne mot dig. Hon är en del av dig-
-som vi alla är en del av varandra.
Nu ger vi er sanningens kristall.
Skapa er värld i ljuset av den.